Za výjimečným osudem malíře Joannese Koehlera se vydáme na Žacléřsko, do vesničky Bernartice
Na sklonku II. světové války prošlo Žacléřskem mnoho běženců. Po většině z nich nezůstala v regionu u hranic ani vzpomínka, zato malíř Joannes Koehler tu zanechal nádherné obrazy. Nebýt jich, zemřela rodina někdejšího slavného člena Bauhausu hned první zimu poté, co se uzavřela železná opona.
Jedno a čtvrt století od narození a pětačtyřicet let od úmrtí mistra, jehož poválečné osudy a dílo se před pár léty staly pro umělecký svět doslova zjevením, vzpomeneme s reportérkou Eliškou Pilařovou.
Čtěte také
Jsme na hřbitově v Bernarticích, pod Vraními horami, spolu s někdejším ředitelem žacléřského muzea Danem Machem. A místní nebožtíci se dívají také k horám.
Joannes Koehler, narozen 22. února 1896, zemřel 24. února 1976. Dále Marcella Koehlerová, narozena 1896, zemřela roku 1986. Magické šestky a přežila svého muže o deset let. A leží tu i Rachel Koehlerová, která zemřela v roce 1988.
Ten hrob nebyl dokonce ani označen, když tady chtěla obec postavit pomník. Muselo se zjišťovat, kde vlastně rodina Joannese Koehlera leží.
„Pamětníci říkala, že Rachel oba rodiče pochovala sama. A tento, dnes už důstojný hrob, nechal zřídit starosta obce Bernartice, pan Václav Šrajer, v roce 2006."
Ale práh z domu ve Vrchové, který se pomyslně kvůli železné oponě, už Koehlerovým překročit nepodařilo, ten tady není. Byl by to zajímavý pomník.
„Toto přání se už bohužel Rachel nevyplnilo."
Příběh rodiny Koehlerových skutečně přesahuje rámec běžného lidského osudu. Rodina Koehlerova byla dlouho zapomenuta, teď už to ale neplatí.
„Osud této rodiny opravdu vezme za srdce a o obrazy Joannese Koehlera je zájem veliký. Dnes už víme, že to byl skutečně vynikající krajinář."
Čtěte také
Můžeme také říci, že jeho obrázky se časem staly i docela zajímavým dokumentem. Krajina, kterou zachytil, má spoustu detailů, které třeba dnes už nespatříme.
„To je pravda. Skutečně několik míst už ani neexistuje tak, jak vypadala tenkrát."
V zahraničí čekaly na Joannese Koehlera statisícové zakázky, ale tady musela rodina prodávat obrázky často na ulici nebo třeba za uhlí.
„Chudoba je donutila žít způsobem, jakým žili."
Nicméně ve svátky stále prostírali na bílý ubrus, měli úžasnou knihovnu, například s astronomickou literaturou.
„Joannes si každý den zaznamenával jaké je počasí. Byl to také velký znalec přírody. A měl i velké medicínské znalosti. Rodina žila velmi chudý, zvláštní život. Zvláštní v očích svých sousedů," dodává Dan Mach.
Související
-
Kolo, kolo mlýnský aneb příběhy vodních mlýnů na Žacléřsku. To je voda na váš prázdninový mlýn
Žacléřské muzeum se rozhodlo u příležitosti 20. výročí založení muzea věnovat tématu, které nebylo vůbec probádané a přináší nové informace k vodním mlýnům.
-
Dějiny nastavují nejčistší, ale i nejtvrdší zrcadlo, říká...
Vášnivý sběratel a obdivovatel místopisu má rád na historii její světlé i stinné stránky. „Být historikem je tak trochu životní styl. A muzea mají schopnost provádě...
-
Kostel v Žacléři opravují řemeslníci. Sakrální stavba v sobě skrývá jeden velký skleněný unikát
Kostel Nejsvětější Trojice v Žacléři bude mít letos opravenou věž i s novými hodinami. Památku ze 17. století se město spolu s církví snaží opravovat už několik let.
Nejnovější zprávy
Zprávy z iROZHLAS.cz
-
Svět stojí nad propastí. NATO nestačí, musíme demokratické země víc spojit, je přesvědčený Kolář
-
Fotbalisté pražské Sparty zvítězili v Hradci Králové 2:0, výhru řídil gólem a asistencí Rrahmani
-
Afghánky nově nesmějí mluvit na veřejnosti. ‚Tálibán chce společnost bez žen,‘ říká novinářka Rahimi
-
Tisíce litrů borůvek. Je těžké prokázat, že velkosběrači je nemají pro ‚vlastní potřebu‘, říká park Šumava